Det har kommet meg for øre...
at mange verdener har vært slaver av Udyret og hans krigere, Bødlene.
Og det har også kommet meg for øre...
at Udyret ville komme til vår verden, verdenen Krull...
og Svarteborgen hans ville bli sett der...
hvor røyken av brennende landsbyer skulle mørkne himmelen...
og hvor skrikene fra de døende skulle gjenlyde i de øde dalene.
Men én ting vet jeg ikke:
Om profetien er sann...
at ei jente med et eldgammelt navn, skal bli dronning...
hun skal velge en konge, og sammen skal de styre verdenen vår...
og deres sønn skal styre galaksen.
Far!
Colwyn skulle ha vært her nå.
Han kunne bli tvunget til å reise gjennom skogene og steinlandskapet.
Alle fjellpassene og veiene er overvåket av Bødlene.
Colwyn kommer kanskje ikke frem.
Ville du like det?
Jeg sendte ut menn.
Men jeg ser ingen grunn til en allianse med våre eldgamle fiender.
Far, inntrengerne ødelegger verdenen vår.
Vi må alliere oss.
Kun om vi er samlet, har vi en sjanse mot dem.
Jeg vil slutte en traktat med Kong Turold.
Det er ikke nødvendig at du gifter deg med sønnen hans.
Det er den eneste måten å sikre alliansen på.
Bryllupet er mitt valg.
Om det bare var en annen, ikke Turolds sønn.
Colwyn er en god kriger.
Gode krigere er dårlige ektemenn.
Kanskje.
Ryttere nærmer seg!
Åpne porten!
Vi kalte etter hjelp. Ingen kom.
Tjue menn ble sendt til deg.
Vi mistet 300 på veien.
Jeg ønsket ikke dette bryllupet, Turold.
Ikke jeg heller.
Jeg ønsker det! Din datter ønsker det. Det vil bli holdt.
Og du vil føre denne hæren, sammen med min, mot Bødlene?
Hvilken hær jeg enn har, vil jeg føre mot dem...
til jeg vinner eller dør.
Jeg har gjort et godt valg.
Det har jeg òg.
Var reisen din tøff?
Men nødvendig.
- Det er kanskje allerede for sent. - Det er ikke for sent.
Er det her vielsen skal holdes?
I kveld ved måneoppgang.
Min far sier at gode krigere er dårlige ektemenn.
- Det kommer an på. - An på hva?
På om du forventer en ektemann som dilter etter deg...
og som hopper hver gang du klapper.
Ville du ikke hoppe for meg?
Nei, selvfølgelig ikke. Du er en soldat.
Heretter eksisterer ikke kongeriket mitt.
Eller mitt.
Et eneste kongerike under våre barn.
Enig.
Jeg gir ild til vann.
Den kommer ikke tilbake, kun fra hånden til kvinnen jeg har valgt å ekte.
Jeg tar ild fra vann.
Jeg gir den kun til mannen som jeg har valgt å ekte.
Ta ilden fra min hånd.
Foreta navneopprop!
- Bødlene! - Bevæpne dere!
- Vi kjemper sammen. - Nei. Finnes det en trygg vei ut?
- En underjordisk gang. - Kom igjen!
Min plass er ved din side.
- Elsker du meg? - Selvfølgelig.
Så gå.
Colwyn, fort deg tilbake til meg.
Alle i midten av rommet, tilbake!
Ta det!
Her!
Colwyn!
Lyssa!
Far!
Hun lever.
Hvor?
Ligg stille!
Hvor?
Inntil videre, utenfor din rekkevidde.
Hvem er du?
Jeg er Ynyr.
Den gamle.
Vel, ikke så gammel som det.
Du har kommet ned fra Granittfjellene.
Ja. Jeg trenges nå.
Far!
Det er ikke tid til å sørge nå.
Du har ikke mistet en far og en brud på samme dag.
Jeg har heller ikke blitt konge på den dagen.
Jeg har ikke noe kongerike.
Ditt kongerike kan bli større enn du tror.
Jeg gir deg det, vel bekomme.
Jeg kom for å finne en konge...
og i stedet fant jeg en guttunge.
Lyssa?
De holder henne fanget i Svarteborgen.
Kan du føre meg dit?
Du trenger hjelp.
Jeg kan finne menn på veien.
I borgen må du bekjempe mer enn Bødlene.
Du må kjempe mot Udyret, lederen deres.
Han kan drepes.
Kanskje.
Men ingen har noen gang sett ham, og overlevd.
Du trenger mer enn menn og sverd.
Du trenger Glaives makt.
Glaive er ikke annet enn et eldgammelt symbol.
Det finnes egentlig ikke.
Det finnes, der oppe.
I en hule på den høyeste fjelltoppen.
Du vil ikke kunne nå Lyssa uten Glaive.
Jeg trenger våpen, ikke symboler.
En gang i tiden var Glaive et veldig mektig våpen.
Det kan bli det igjen.
Men kun i hendene på den rette mann.
For kun den rette mann kan gjenfinne Glaive.
Er jeg den rette?
Skulle ønske jeg visste.
Jeg kan ikke bli med deg.
Ikke bekymre deg. Om det er der, kommer jeg tilbake med det.
Om du ikke kommer tilbake med det...
kommer du ikke tilbake i det hele tatt.
Du har blitt brakt hit for giftermål.
Jeg er kongen du vil velge.
Ikke bruk det før du må.
- Hvordan kan jeg vite når? - Du vil vite det.
Fører du meg til Svarteborgen, bruker jeg det snart nok.
Det kommer ikke til å bli lett.
Ved hver soloppgang, flyttes Svarteborgen.
Noen ganger er den i fjellene, noen ganger i ørkenen...
noen ganger i sjøen.
Aldri to ganger på samme sted.
Men du sa at du visste hvor jeg kunne finne den!
Det finnes andre kongelige dyder i tillegg til tapperhet.
Høflighet er en av dem.
Unnskyld.
Det er tanken på at Lyssa er der.
Jeg var også ung...
en gang.
Jeg elsket også som du gjør.
Men din kjærlighet blir...
heldigere enn min.
Det jeg sa, var at jeg vet hvordan vi finner borgen...
og det er ved å søke blinde Emerald Synsks visjon.
Hans bosted er heller ikke kjent.
Jeg kjenner det. Det er en dagsreise herfra. Kom.
Hjelp!
Jeg drukner!
Det kunne ha vært kvikksand!
Jeg kunne ha blitt sugd til ned i dypet mens du stod der og gapte!
Hvor er vi?
I skogen ved siden av Granittfjellene.
Pokker! 150 mil ute av kurs.
Jeg ble jaget.
Det var en meningsbryting angående en stikkelsbærpai.
Mannen satte den i vinduskarmen sin.
- Hva ventet han seg? - Kanskje han ventet seg å spise den.
For den uhøfligheten, skal jeg forvandle deg til en flaggermus.
Det kunne lære deg litt folkeskikk å henge opp ned en time eller to.
Åsfolket har ikke makt til å skade.
Vi får se på det, gamlefar!
Nei, det er en oppskrift på varm nougatsaus.
Det må bli en gås.
Fet og stygg.
Veldig fet og veldig stygg.
Her ser du hva jeg kunne ha gjort med deg, om jeg var en hevngjerrig mann.
Dere kan forlate meg nå.
La meg nå se...
Skogen er ikke trygg. Du burde reise med oss.
Jeg, reise med dere? Vet dere hvem jeg er?
Nei.
Jeg er Ergo Praktfull. Liten av vekst, stor av krefter...
med trange hensikter og vide visjoner.
Og jeg reiser ikke med bønder og tiggere. Adjø.
Vent på meg!
Husket nettopp at jeg har pressende forretninger i denne retningen.
Hvilke forretninger?
Å holde meg i live.
Jeg tillater deg å gå hvor du vil innenfor disse veggene.
For dette er slottet fra hvor du vil styre denne verdenen og utallige andre.
Du kan ikke rømme fra meg. Du skal bli min dronning.
Du er ikke mye til veiviser, gamlefar.
Denne veien vil spare oss en halv dagsreise.
Røvere.
De er menn, vi vet ikke ennå om de er røvere.
Så stygge ansikter kan kun tilhøre røvere.
Ikke bekymre deg. Jeg forvandler dem alle til griser.
Dere er omringet av 100 menn!
Hundre er ikke nok!
Hva har vi her? En kriger!
Du mangler rundt 90 menn.
La oss drepe dem og bli ferdig med det.
Ti stille, Rhun! Jeg dreper ikke folk uten en god grunn.
Ikke jeg heller. Og vær glad for det.
Dere er rømlinger.
Hver og en. Slaver, banditter og krigere.
Desperate menn.
- Så desperate som du noen gang vil se. - Bra.
Det er slike menn jeg trenger.
Du trenger?
Disse mennene tjener kun én mann, og det er meg...
og jeg tjener ingen.
- Ville du tjene en konge? - En konge?
Det er mange galninger ute og går som påstår seg å være konger.
Ville du følge en konge til Svarteborgen?
Nå vet jeg at du er gal.
Jeg ville ikke fulgt min egen far til Svarteborgen.
- Hvis han finner den! - Han ville ikke være så dum.
Er det dumt å forsvare sin verden? Å kjempe for sine hjem og familier?
Om inntrengerne seirer, vil vi alle bli slaver.
Edle følelser, men vi kjemper mot profitt.
- Skjønner du hva jeg mener? - Profitten er frihet. Og berømmelse.
Frihet? Det har vi.
Og berømmelse, det er en tom lommebok.
Tell den, bli fattig...
spis den, bli sulten...
søk den og bli gal.
Det er sant.
Men denne berømmelsen og friheten, kan dere etterlate til deres sønner.
Hvordan vet du om mine sønner?
Hvis Bødlene erobrer Krull, vil sønnene deres bli slaver for alltid.
Jeg har ingen sønner, men jeg blir med deg.
Gutten skjemmer dere ut.
Kun kongen og hans marskalk, har nøklene til disse håndjernene.
- Du ser ikke ut som en marskalk. - Nei.
Du ser ut til å ha rett alder til å være Turolds sønn.
Nøyaktig alder.
Torquil, du blir gammel. Hjernen din mykner.
Ni menn som deg er verdt en hær.
Om vi lykkes, frigjør dem. Ellers vil jeg dø med dem.
Dere hørte ham! Vi er nå en hær!
En ubetalt hær.
Har du problemer, Rhun?
Kan man ikke engang snakke med seg selv uten å bli avbrutt?
La oss dra!
- Kom igjen! - Nennog! Kom!
Stikkelsbær!
Ergo!
Ynyr, hjelp!
Vemmelig! Det var en fryktelig skapning der borte.
Og der borte, en skapning med bare ett øye.
- Ett øye? - En kyklop.
Han siktet på meg med et spyd.
Hadde det vært slik, ville du vært død nå. Han siktet på en Bøddel...
for de har et eldgammelt hat seg imellom.
For lenge siden bodde hans forfedre i en verden langt fra Krull.
Og hadde...
to øyne som andre mennesker.
Så gjorde de en avtale med Udyret som er sjefen til Bødlene.
De ga fra seg et øye for å oppnå evnen...
til å se inn i fremtiden. Men de ble lurt.
For den eneste fremtiden de ser...
er når de selv skal dø.
De er triste, ensomme skapninger, født til å vite...
den dagen de skal dø.
I dag hadde det vært min dag, om det ikke var for ham.
Vi tre fortsetter. De andre blir her.
Vi fire fortsetter. Jeg blir ikke igjen med disse kjeltringene.
Vi fire drar.
Han fører oss mot en massiv fjellvegg.
Mannen har en skrue løs.
Jeg gjenkjenner en gammel venn.
Gal. De er alle gale.
Vi leter etter Svarteborgen.
En slik visjon vil bli motarbeidet. Hvem leter etter den?
Den nye kongen.
Med en gammel stemme?
Kjenner du stemmen?
Ja, min venn.
Vi prøver å finne...
Jeg vil søke etter borgen for dere.
- Har du sukkertøy? - Nei.
- Gelédrops? - Nei.
Hva slags guttunge er du? Guttunger har alltid godteri.
Jeg har en kanelstang.
Vi deler likt.
Jeg er Ergo Praktfull.
Liten av vekst, stor av krefter, med trange hensikter og vide visjoner.
Det er veldig imponerende.
Jeg skulle håpe det.
Jeg er Titch.
Det er ikke imponerende, men passende.
Svarteborgen.
Hvor er den?
Går det bra med deg?
Ja.
Udyret liker ikke at nysgjerrige synske personer, stikker nesen i hans saker.
Hans kraft er for sterk for deg til å bryte igjennom?
Ja, her. Men det er et sted hvor kraften hans ikke når.
Smaragdtempelet.
Ja. På det stedet kan han ikke motarbeide min visjon.
Reiser du dit med oss?
Det er i Den store sumpen: Et forrædersk område.
Vårt behov er stort.
Tempelet er i midten av sumpen, hvor tre trær gror som ett.
Hvordan kan noe gro på et sånt sted? Det lukter død.
Død og makt er nære slektninger.
Jeg tror ikke jeg liker slektningene dine, gamlefar.
Se.
Profitten for denne reisen.
De er verdt en formue.
Kanskje. For noen som er veldig nærsynte.
Hva?
Men de var smaragder.
Rhun, smaragder.
Jeg sverger! De var smaragder!
Steiner i lommene og gravsteiner over hodene våre, er alt vi vil få ut av dette.
Bødler!
- Fra innsjøen! - Søk dekning!
- Over her! - Ned!
Ned der!
Fort, over der!
Colwyn!
Over her!
Det er andre gangen du redder livet mitt.
- Jeg er Ergo. - Praktfull.
Har han ikke noe navn?
Navnet hans er Rell.
Han besøker Synsk av og til. Han sier ikke stort.
Det merket jeg. Bortsett fra å være sarkastisk mot folk som ønsker vennskap.
Eller spøke med dem som allerede er vennene hans.
Mitt navn er ingen spøk, stankelben. Greit med kort navn om du er seks meter...
men små folk trenger store navn for å gi dem tyngde.
Handlingene dine gir deg tyngde, min venn. Jeg så deg redde gutten fra et spyd.
Det er hva venner burde gjøre for hverandre.
Det er sant.
Du har fulgt oss lenge nå.
Fra begynnelsen. Da jeg så Den gamle komme ned fra fjellet...
visste jeg at tiden var inne.
Slutt deg til oss. Alle trenger selskap.
Ja.
Alle.
Den veien.
Om jeg kunne velge, ville jeg dra bort fra dette dystre stedet med en gang.
Om jeg virkelig kunne velge, ville jeg sitte på toppen av en stikkelsbærpai...
så stor som et fjell.
Nei, det er kanskje litt grådig. Jeg godtar en så stor som et hus.
Jeg ønsker meg en valp.
Kun én valp? Hvis du kan velge, hvorfor ikke 100?
Jeg vil ha én.
Det er et dumt ønske. Og du, Rell, hva ønsker du deg?
Uvitenhet.
Nei!
- Nennog! - Hjelp!
Hjelp ham!
Bakken synker!
Det er Udyrets kraft.
- Slå dere sammen! Lag en lenke! - Hjelp! Få meg opp!
Rhun, grip ham!
Fort!
- Hold fast! - Dra!
Gi meg en øks!
Her!
Dra!
Jeg glipper!
Dra!
Menno!
Hjelp meg!
Få meg opp!
Menno! Hold deg rolig! Lkke kjemp!
Vent!
Her!
Hold deg rolig, Menno!
Lkke kjemp!
Dra!
Menno!
Er det deg, Titch?
- Hvor langt er det til tempelet? - Ikke langt nå.
Bli her, sjekk at vi ikke blir forfulgt.
- Jeg blir. - Vær forsiktig.
Takk.
Jeg leder Synsk. Titch, gå i forveien.
Takk.
Jeg leder Synsk. Gå i forveien med Titch.
- Denne veien? - Nei.
Er du sikker?
Jeg kjenner igjen dette treet.
Jeg gjenkjenner hele stedet nå.
Vi har trærne i sikte nå.
Han som søker viten, må lede meg.
Ingen andre kan nærme seg.
Her er vitenen du søker.
Udyret har mange våpen. Dette var ett av dem.
Forvandleren.
Hvordan visste du det?
Jeg fant Synsks lik i sumpen.
Han ofret livet sitt for oss.
Han var min eneste familie.
Vi er familien din nå.